Tror du, vi kan komme over den vej?
- Muligvis. - Lad os få dem derned.
Kom så, Tig.
Nu begynder det.
Vi får vist en ordentlig omgang.
Kan du se ham?
Jeg kan hverken høre eller se ham. Har du før oplevet noget så slemt?
- Jeg har oplevet sne og stormflod. - Du må jo vide det. Du var der jo.
Hvad sagde du?
At du må jo vide det, for du var der.
Den lader jeg passere i det møgvejr.
Men sikkert er det i al fald, at jeg aldrig har hørt så meget bavl.
Lad os få lavet lidt mad. Mose?
- Gjorde det ondt? - Har du kortene, Mose?
- Ja, jeg har dem. - Så lad os spille efter morgenmaden.
Button! Stil tallerkenerne herindunder.
- Vil du glo huller i kortene, Mose? - Nu skal du ikke presse mig.
- Jeg tager fire. - For hulen da... Fire.
Det var det. Jeg er ude.
Land er værdifuldt, Button. Det må du aldrig tabe på en korthånd.
Nå, det regner i det mindste ikke.
Kom i tøjet, Button, og hjælp Mose med at rydde op.
Og så går du ud og leder efter hestene.
Du ligner en, der trænger til lidt råstyrke, Charley.
Fortsæt du bare med dit. Din tid skal nok komme.
- Er der ikke mere for os at gøre? - Hver mand må bære sin vægt, Button.
Ja, men jeg vejer halvt så meget som du.
Det er svært at greje Charley. Jeg ved ikke, om han kan lide mig.
Det kan han.
Boss tøvede med at hyre mig.
Han mente, jeg var for tung til en hest og ville spise for meget.
Men Charley overtalte ham, og jeg tager ikke en mands tillid let.
- Det gør jeg heller ikke. - Nej, og man bør huske på det.
I al fald hvis man vil respekteres af mænd som Charley og Boss.
Træk, Button.
Button!
Hold op med at lege med den hund og træk vognen.
Træk til!
Hej, se der!
- Boss er virkelig en cowboy, ikke? - Ja. Ingen er som ham.
Hovedflokken går mod vandet, og resten finder vi inde i landet.
Pokkers knægte... Når vi har fået dem samlet, driver vi dem mod lejren.
Der er et stykke vej til næste by, og vi mangler proviant og kaffe.
Mose? Mose!
Du må tilbage til byen, vi passerede for en uge siden.
- Hvornår skal jeg ride? - I aften.
- Jeg gør det. Jeg kan gøre det. - Hvor længe tror du det tager?
- En dag ud og en dag tilbage. - Det lyder meget rigtigt.
- Jeg kan gøre det, Boss. - Vel kan du det.
Jeg ved bare ikke, om byen er klar til at have dig rendende løs.
For helvede... Fandens! Øv! Lort!
Hvis du skal pille tæer ligesom en abe, så gør det i medvind.
Tig er sgu mere påpasselig med sig selv.
- Du burde måske være blevet i en by. - Jeg kan ikke lide byer.
Det er bare noget, du siger. Få dig et arbejde, få tag over hovedet, -
- en seng med sengetøj og mad på den nærmeste kro.
Ikke også, Charley?
Jeg kunne sgu lige så godt tale med min hest. Vi skal i sving, Button.
Men, selvfølgelig, hvis du boede i en by, måtte du gøre dig i stand.
Ellers kunne ingen holde stanken ud.
Hvorfor gjorde du det?
Du snyder i kortspil.
Jeg har jo sagt undskyld!
- Jeg sagde jo undskyld. - Han er ikke kommet sig over det.
Det bliver mørkt. Han kan være kommet til skade på vejen.
Han tager sig bare god tid. Han sidder da vel ikke og spiller?
- Ikke med dine penge, Boss. - Hvad nu, hvis han ligger og venter?
Vi ville alligevel ikke kunne finde ham. Kom ned.
- Han er urolig. Er du? - Ja. Det har jeg været siden i går.
- Du skulle have sendt mig. - Mose kan tage vare på sig selv.
- Hvorfor er han her så ikke? - Du synes jo ikke om byer.
Jeg har heller ikke lyst nu, men det er da bedst at finde ham.
Godt. Vi to tager tidligt af sted. Button bliver her og passer på.
Button, kom ned. Gå i gang med at lave mad.
- Vi er her nok før middag. - Tre par øjne ser bedre end to.
- Du passer på vognen. - Kom nu, Boss.
Ingen rører den. Vi har ikke set en sjæl, siden vi slog lejr.
Jeg har det bedst med, at nogen er i nærheden. Vi har arbejdet hårdt.
Du bliver her.
- Hun vil med. - Hun lader som om, men hun vil ikke.
Hun har lysten til det, men ikke benene.
Hav riflen i nærheden.
Jeg foretrækker et kraftigt våben.
Jeg fik den af en, der ikke kunne betale for nogle køer.
Jeg har lagt mærke til, at du hellere vil have noget let.
Hallo?
Goddav.
- Har du foder, vand og en aftørring? - Det bliver 50 cent for hver.
- Bliver I længe? - Til vi har fundet ham, vi søger.
Kan jeg hjælpe? Jeg har boet her, siden Harmonville var Fort Harmon.
Jeg kender alle i byen og omegn.
En stor mand, der trænger til at blive klippet. Cirka 30.
Det er hans grej, der.
Åh ja, så ved jeg, hvem I taler om.
En rar fyr, der lignede en, som har levet på farten. Jeg har hans hest.
- Rider I sammen? - Ved du, hvor vi kan finde ham?
Ja, han er i fængslet.
Han kom i slagsmål med nogle kvægfolk henne ved butikken.
Han blev mulet godt, og marshalen slog ham med sit revolverskæfte.
Det var hans held, han ikke blev skudt ned bagfra.
Hav lige det i tankerne, når I taler med marshal Poole.
Kom sadlen på hans hest. Dækker det, hvad han skylder dig?
- Navnet er Percy, hvis der er andet. - Tak.
Lige et øjeblik.
- Hvor længe har du haft ham? - Han kom i går eftermiddags.
Det var ikke nemt at få ham ind i cellen. Han er sgu som en bjørn.
Godaften. Jeg hedder Boss Spearman.
- Det er Charley Waite. - Godaften.
En af vores venner sidder vist i jeres fængsel. Mose Harrison.
Ja, jeg har ham her. Han kastede sig ud i et slagsmål ved butikken.
Mose kaster sig ikke ud i slagsmål. Han afslutter dem bare.
Jeg sagde, han kastede sig ud i det. Du mener måske, jeg lyver?
- Er der nogen sigtelse? - Masser. Han indledte et slagsmål.
Forstyrrede roen og generede offentligheden. Du kan bare vælge.
Vi hører, han blev slået i hovedet.
- Han skal nok klare sig. - Jeg vil godt hente ham.
Betal bøderne, og han er din.
Hvad med... 50 dollars pr. forseelse?
Det er jo røveri.
- Det er mange penge. - Åh ja. Mange penge.
Jeg har ventet på Dem, mr. Spearman. Mit navn er Denton Baxter.
Var det Deres folk, Mose sloges med?
Folk på Harmon Fort-egnen synes ikke om de omrejsende kvægdrivere.
De hader dem dybere, end de hadede indianerne.
Med "folk" mener De vel ranchere som Dem selv?
Jeg har områdets største ranch. Større end 3-4 andre til sammen.
Jeg har bygget den med mine egne hænder sammen med byen her.
Ingen omrejsende kvægdriver skal tage føden fra mit kvæg.
- Det er lovligt at tage rundt. - Tiderne skifter og folk med dem.
Enkelte modstandere gør det aldrig.
For nogle år side kom der nogle omrejsende kvægdrivere. En nat...
...bissede kvægflokken, en vogn brød i brand, og en mand blev skudt ned.
Blev han skudt ned bagfra?
Hans hest og grej er i rejsestalden. Tag ham med, når I rejser i aften.
Og ved daggry får I jeres kvæg i gang og holder det i gang, -
- til det er ude af Fort Harmon-området.
Lad mr. Spearman hente sin mand, så han kan drage videre.
Charley.
Mose...
Det ser ud, som om nogen har sparket ham, mens han lå ned.
- Kom, du må på benene. - Charley...
Det er rart at se dig igen.
Jeg er ikke så glad for den her by.
Værsgo... De har virkelig givet ham tørt på.
- Findes der en læge i byen? - Ja. Doktor Barlow.
I huset bag laden oppe ved kirken. Kig efter et stakit. Der er et skilt.
Du milde. Kom ind med ham.
Læg ham derinde.
- Jeg henter lige lægen. - Tag hans ben, Boss.
- Jeg er doktor Barlow. - Boss Spearman.
- Charley Waite. - Mose Harrison arbejder for mig.
Sårene er gamle. Han burde have været behandlet.
- Marshalen er ikke så venligsindet. - Sloges han med Baxter-folkene?
Han har i al fald slået fra sig. Han brækkede armen på en af dem.
Men det var vel løn som forskyldt.
- Lad os lige se her. - Rolig, Mose.
- Rolig, mr. Harrison. - Ingen gør dig noget.
Et par ribben er brækket. Skjorten må af.
Sue, jeg skal bruge sæbe, vand og sprit.
Nu skal De drikke det her, mr. Harrison.
Vi vasker sårene i ansigtet. Der er en pæn flænge der.
Jeg skålede gerne på Deres helbred, men så blev jeg jo arbejdsløs.
Vi skåler for dem, der har noget i vente.
De kan vente i stuen.
- Det er bedst, han ikke rejser. - Det er han nødt til.
- Hvad skylder jeg Dem? - Ikke noget.
- Jeg tjente på Baxter-folkenes sår. - Han skulle have gjort Dem rig.
Farvel, frue.
- Det er en køn kone, Barlow har. - Nå, så det så du?
- Jeg er altså ikke død. - Det glæder mig at høre.
Hun var også sød. En virkelig dame.
Sådan en kvinde kan få en mand til at overveje at slå sig til ro.
Lægen synes at slide i det. Og så arbejder de vel på at lave nogle små.
- Man ser billedet for sig, ikke? - Ja, et der er tusind ord værd.
Hvor tror du han er?
Den fordømte knægt.
Button har det fint, Boss.
Hvis nogen havde gjort ham noget, havde de været i vognen.
Du har nok ret.
Der kommer han.
- Du vil måske se det, Mose? - Jeg har set det før.
- Du skulle jo blive ved vognen. - Hvad med Mose...
- Hvad er der sket? - Han kom i knibe inde i byen.
Det ser ud til at være lidt mere. Skal vi videre?
Det skal vi jo altid, når vi har græsset et sted ned.
- Har jeg gjort noget forkert? - Lad ham være lidt i fred.
Her, drik lidt kaffe. Den er frisklavet for en gangs skyld.
Tre ryttere holdt øje med kvæget i morges.
- Hvor? - En kilometer væk. De kiggede bare.
- Er det dem? - De er fire nu.
- Her er ved at blive overfyldt. - Vi skal måske videre?
Det nytter ikke. Jeg kender folk som Baxter.
Han vil enten have kvæget eller sprede det for alle vinde.
Hvorfor holdt han jer så ikke tilbage i byen? Mose var der jo allerede.
Han vil have os alle på et sted og langt fra byen, når det sker.
Det giver ingen mening, at vi først skal fjerne os, og...
Han sagde mere. Ofte afslører en mand sine onde hensigter, hvis man lytter.
Du hørte det selv. For nogle år siden kom der omrejsende kvægfolk på egnen.
- Det var ingen rar historie. - Lad os få slået det fast.
Det er et smukt land. En mand kan blive fortabt herude.
Og glemme, at visse mennesker og ting ikke er så enkle.
- Hvor længe har vi redet sammen? - Ni-ti år.
Et tiår. Det er lang tid.
Der er sket meget siden da.
Hvad har du i tankerne, Boss?
Enten kan vi stikke af, eller også kan vi to standse dem, -
- før de får spredt flokken.
Er køerne værd at blive dræbt for?
Køerne er en ting. At en mand skal bestemme over andre er noget andet.
Ham rancheren sad og skulede og lod marshalen prædike loven, -
- til han mente, det var tid at vise, at han var den, der bestemte.
Det irriterer mig grusomt.
De har en tur til gode for det, de har gjort mod Mose.
Jeg sadler hestene.
Nu holder du godt udkig.
Jeg har haglgeværet. Vi skal nok holde øje.
- Sluk hellere bålet. - Og du holder dig i vognen, Button.
Jeg købte sukker inde i byen.
Det er i vognen.
Jeg har ikke lyst til, at han kaster sig over mig.
Hvad pokker er der galt? Du har sgu vredet dig hele aftenen.
Jeg har så ondt i ryggen, efter jeg røg ind i den ovn.
Jeg har det, som om jeg er blevet bollet af en 150 kilos luder.
Jeg synes nu, du slap billigt. Se mit ansigt.
Butler vil nok gøre op med den store, efter han har brækket hans arm.
Hørte I den brække? Jeg hørte den brække.
De er hans held, han kan skyde med begge hænder.
Et blink med øjet, og I dør. Se at komme på benene.
Kast jeres revolvere på jorden.
Jeg gentager det ikke.
Spark dem væk.
Hvem af jer har dårlig ryg?
Hvem?
Gus.
- Man overfalder ikke tre mod en. - Vent lige lidt... Vent...
- Det var ikke os, der fandt på det. - Rejs dig op, dit møgdyr.
- Hvad hedder du? - Vince.
- Pænt grej. Trækker du hurtigt? - Tilstrækkeligt.
Hvor mange ryttere har han?
- Jeg sagde: "Hvor mange ryttere?" - Resten er på vej til jeres vogn.
Smil endelig. Det varer noget, før han er til nogen nytte.
Charley, smid saddeltaskerne herhen.
Tag hætterne på.
Dem, I har i bælterne. På med dem.
Af med bukserne.
Jeg tager ikke bukserne af for nogen.
Nu lytter du med dit raske øre. Tag dem af.
En frygtindgydende flok, hva"?
Læg jer på maven. Helt fladt.
Sjoverne ned på jorden.
Hvis jeg bare hører en kvist brække, kommer jeg igen og slår jer ihjel.
Charley... Charley!
Ingen Tig løber os i møde.
De svin... De har skudt drengen, men han er i live.
Er det Mose?
Han er død. De har skudt ham gennem hovedet.
Charley...?
Charley.
Charley, hent whiskyen.
Kom nu. Vågn op.
De har skudt ham her og slået ham i hovedet her. Den kugle skal ud.
Det klarede du godt, Boss.
- Han sover og vågner hele tiden. - Han har mistet meget blod.
Et slag i hovedet kan gøre en mand sær resten af hans dage.
Du har gjort, hvad du kan. Det er en læge, han trænger til nu.
Hvis han er i live i morgen, tager du ham med i vognen og kører.
- Venter du så bare her hos køerne? - Ja.
Og så slår jeg hver en stymper ihjel, der vil stjæle dem.
Af en mand på åbent land at være taler du meget om at slå ihjel.
Jeg har aldrig modsagt dig Boss. Jeg har altid ladet dig om snakken.
Men han har brug for lægen i byen, og jeg agter at køre ham derind.
Hvis du vil med, er det fint. Hvis ikke, gør vi vores hver især.
- Tror du, de bare lader dig komme? - Button fortjener enhver chance.
Godt.
Men jeg myrder Baxter og hans. Og marshalen, hvis han står i vejen.
Så affind dig hellere med, hvad der skal gøres, Charley.
Jeg har aldrig haft problemer med at slå ihjel, Boss.
Det er rigtig pænt, Charley.
En mand skal have noget, der viser, han var her. Den ryger i næste storm.
Skidt med det, nu han har selskab. Han er glad for at have Tig hos sig.
Ja, han var mere Moses hund end min til sidst.
Man bør vel sige nogle ord.
Hvis du vil tale med ham deroppe, så værsgo. Så står jeg her med hatten.
Jeg taler ikke med den skiderik. Jeg er sur, fordi han tog livet...
...af en sød knægt som Mose.
Han var i hvert fald ikke den, der klagede.
Han gik rundt og smilede, som om han kunne blive ved dagen lang.
En, der siger "godmorgen" og mener det, uanset om den er god.
Sandt at sige har jeg aldrig mødt to venligere sjæle i denne verden.
Gamle Tig jagtede ikke engang fugle på det sidste.
Nu har du fået en god mand og hund, og ligesom Boss er jeg også lidt sur.
Og det må jo så betyde amen.
Alt vel, Charley?
- Helt fint. - Det så bare ud, som om... Du ved.
Jeg har det fint, sagde jeg. Det er bare det gamle, der vender tilbage.
Vi har aldrig spurgt hinanden meget. Vi har taget tingene for givet.
Men de sidste par dage har du sagt noget, hvor der ligesom lå...
...en historie bag.
- Charley? - Du må ikke stå bag mig, Boss.
Da jeg var dreng, tog vi i skoven med vores haglbøsser.
Så skød vi en fugl eller et egern. Noget større, hvis vi var heldige.
Jeg skød et menneske første gang i den skov.
Han havde pant i vores gård, og efter min far døde...
Han afkrævede min mor betaling på enhver tænkelig måde.
Jeg var ikke meget ældre end Button, da jeg skød ham i halsen.
Jeg vidste, der ville ske flere drab, så jeg meldte mig til hæren.
Der var krig, og de var bare glade for at have fået mig.
Min første træfning var næsten som at gå på jagt i skoven med mine venner.
De kom marcherende lige imod os.
Der må have ligget hundredvis af døde, da røgen lettede.
Vi gik rundt og skød dem, der ikke var døde.
De dygtige af os kom til at udgøre en let specialenhed, -
- der kunne færdes bag fjendens linjer.
Ordren var enkel: Vi skulle lave rav i den, hvor vi kunne.
Så det varede ikke længe, før vi også dræbte mænd, der ikke var i uniform.
Sådan gik det resten af krigen.
Efter det drog jeg vestpå. Der var rift om en mand med de færdigheder.
Og jeg påtog mig opgaver for mænd som Baxter.
Indimellem kan der gå en hel dag, uden at jeg tænker på...
...hvem jeg er, og hvad jeg har gjort.
Nu er han væk igen. Han har det ikke bedre, men heller ikke værre.
- Du er en ærlig mand, Charley. - Jeg vil ikke lyve om Button.
Det er ikke Button, jeg taler om.
- Goddag. - Er lægen her?
- Nej, han er her ikke. - Drengen er slemt tilredt.
Læg ham ind i undersøgelsesværelset.
Hørelsen fejler intet. Han hører fint, når han er vågen.
Jeg ser efter blod i hans øregange. Det kan betyde kraniebrud.
- Er De drengens far? - Nej. Button arbejder for mig.
Det synes ikke at være sundt. De ved, hvor stuen er. Sæt Dem ind.
Det kommer til at vare lidt.
Der er næppe nogen fraktur. Det er snarere en slem hjernerystelse.
Jeg må erkende, at vi sjældent oplever skudsår.
Jeg har renset og forbundet sårene så godt, jeg kunne.
- Hvad med feberen? - Hans krop må gøre arbejdet.
Ikke for noget, men vi er kørt langt for at få ham tilset af dr. Barlow.
- Hvor er han? - En af Baxters folk hentede ham.
Nogle af folkene var ude for en ulykke i forgårs aftes.
Sig mig, hvad der skete, mr. Spearman.
Baxter sendte folk for at få kvæget til at bisse. Det ville vi hindre.
Vi overrumplede dem. Det er så dem, dr. Barlow er ved at lappe sammen.
Da vi kom tilbage til lejren, havde andre skudt Mose i hovedet -
- og skudt Button og ladet ham ligge og dø.
De havde også skudt vores hund.
- Jeg henter lige penge i vognen. - Det er unødvendigt.
Vi betaler enhver sit, frue.
Vil De ikke sidde, mr. Waite?
Er Button hans rigtige navn? Sæt Dem endelig.
Det er det eneste navn, vi har kendt til.
Han er jo en ren dreng.
Vi fandt ham i Texas for nogle år siden. Han levede af kroaffald.
Han kunne ikke et ord engelsk. Vi troede, vi gjorde ham en tjeneste.
Hvad med Dem?
De ved vel, at marshalen arbejder for Baxter. Folk har set Dem komme.
De, der har gjort det her, må bøde for det. Vi agter ikke at stikke af.
Vi kan telegrafere efter den føderale marshal.
Han vil være over en uge om at nå frem. Længere, hvis det bliver storm.
- Vi klarer marshalen og Baxter. - Hvad med Button?
Han kæmper for sit liv. Det samme vil vi andre gøre.
Uanset hvad Button har brug for, så ordner De det.
Skulle han vågne, må han blive nogle dage, så vi kan holde øje med ham.
Gør, hvad der er bedst for ham.
Kan d"herrer ikke holde sig fra mit paradis?
Det samme siger gamle Satan vist ved porten til helvede.
Jeg vil gerne opstalde hestene og sætte vognen derind.
Værsgo. Men skynd jer!
Jeg har oplevet sådan et vejr før. Der er orkan på vej.
Fandens også.
Skynd dig, Charley.
Kors...
I skulle nok have bygget den et andet sted.
Min hund!
Tag fat i hunden!
Der er en hund, Charley.
Få fat i den.
Den er bag dig. Til venstre.
- Alt vel, Charley? - Ja.
Taget i betragtning, at jeg har svømmet.
- Jeg skylder Dem en tjeneste. - Sikke en sød hvalp.
- Minder han dig om nogen, Charley? - Som lille. For lille til det vejr.
Han er min datters. Jeg fik ikke fat i ham i strømmen.
Hvis De skal derind, giver jeg med glæde en kop kaffe.
Kaffe ville være dejligt nu.
Det er som den storm, der skyllede Gunnison væk for 10-12 år siden.
Der var intet at gøre ud over at tage ind til byen. Mange blev dræbt.
Den her by har ligget her længe, og den vil ligge her længe endnu.
Sandt nok. Af og til vasker en storm byen ren som en barnenumse.
Man må se på de lyse sider.
- Godaften, marshal. - Kød og kartofler som sædvanlig.
- Her er for maden. - Det er farligt at krydse vejen.
- Tak for kaffe. - Tak for Deres indsats.
Det bliver 25 cent. 25 cent.
- Jeg skal tale med jer to. - Vi skal mere med dig, marshal.
Der er ingen grund til at svine restauranten til.
Jeg har en anholdelseskendelse på jer for overfald på Baxters folk.
Og vi anklager dem for at drabsforsøg på drengen, der kæmper for sit liv.
Og for at have dræbt den store, du havde i din celle.
Vores sigtelser udgår bare ikke fra en hyret blikstjerne, men fra os.
- Og vi agter at føre dem igennem. - Jaså?
Vi har intet udestående med jer. Men Baxters folk dræbte vores ven.
Og de skød en 16-årig i hovedet og tævede ham så voldsomt...
...at han måske ikke overlever.
De forsøgte at tage vores kvæg. Men marshalen her gjorde intet.
Byen kan ikke lide kvægdriverne, og vi synes ikke om at være her.
Men en mand må beskytte ejendom og liv, og vi lader ingen rancher -
- tage nogle af delene fra os.
Vi ønsker ikke at skade udenforstående.
Enhver, der hjælper de her kriminelle kvægfolk får med mig at bestille.
Afgørelsen er din, marshal.
Vi behøver ikke at afgøre det her. I går ingen steder i det vejr.
Men vi ses meget snart, d"herrer. Stol trygt på det.
Marshalen venter ikke. Han sender nogle folk efter os.
Han skal have os fængslet, før Baxter kommer, for ellers mener han måske, -
- at marshalen ikke er det værd, han betaler ham.
Hvis du har noget i tankerne, så spyt ud.
Lad os fange ham i hans eget fængsel, låse ham inde og vente på Baxter.
Hvorfor rider vi ikke ud til Baxter og kaster os over ham også?
Jeg gør, som du vil, Boss. Du skal bare sige til.
- Fandens. Vent nu lidt, Charley. - Du spurgte, og jeg svarede.
Charley, kom nu i læ for regnen.
Kom nu.
- Det er ikke så dum en ide. - Jeg beder dig bare overveje det.
Hvad syntes du om min lille tale?
- Den var god. - Måske skulle jeg blive borgmester.
Det kræver vist, at man er i live, Boss.
- Vi ville se til drengen. - Han sover.
- Kom bare ind. - Er De sikker? Vi er ret våde.
- Vi vil ikke svine huset til. - Det er helt i orden. Kom ind.
Mange tak.
Der er ikke plads til min finger.
Vi kan ikke få vores store fingre inde i hullerne.
Jeg henter noget støre. Det er helt i orden.
Det er så rart at sidde ved et bord med fint porcelæn.
Det har været min mors. Det var det eneste der overlevede turen hertil.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg tog dem ud. Jeg kan heller ikke holde dem.
Men de giver mig en rar fornemmelse.
- Jeg siger tingene ligeud. - Det beundrer jeg.
- De skulle prøve at leve med det. - Der kan De høre.
Vi har ikke brug for koner. Vi er som et gammelt ægtepar.
Er det ægteskabet, der skræmmer Dem?
Hvem vil have ham? Beskidt og mager som en gammel køter.
Hvad med om jeg holdt dit hoved under vand en lille stund?
Jeg har været gift.
Det vidste du nok ikke, Charley. Jeg havde kone og barn.
Og et pænt lille hus. Ikke det store, men vi var unge.
Vi elskede hinanden og talte aldrig grimt til hinanden.
De fik tyfus og døde, og så var det ligesom ikke et sted at være.
Jeg har dog ændret holdning, som jeg er kommet op i alderen.
Hvis Button klarer den, og vi overlever Baxter, -
- så skal han have et hjem i stedet for at sove ude på den kolde prærie.
Tag dig en sidste kop te, Charley. Jeg ser til Button.
Vi har været sammen i ti år. Han har aldrig nævnt, at han har været gift.
- Hvor tilbringer De natten? - Det ved jeg ikke rigtig.
- Det kommer an på omstændighederne. - Marshal Poole, mener De?
- De kan låse vores gæsteværelse. - Det går ikke, frue.
Det kan bringe Dem i fare på grund af marshalen og Baxter.
Og det er en lille by. Det ville være upassende, når doktoren ikke er her.
- Lad mig tage dem. - Ved De, hvor de skal hen?
Det så jeg.
Det har regnet som bare fanden, siden vi kom. Vandet strømmer i hovedgaden.
Charley reddede en lille hvalp. Den lignede gode, gamle Tig.
Hvis du kan, skal du høre godt efter nu.
Det er vigtigt. Jeg har ikke taget mig af dig, for at du skulle dø.
Verden er ikke perfekt, Button, men der er noget, du skal gøre færdigt.
Så du kommer tilbage. Hører du?
Kom tilbage.
- Det er fjollet at tale sådan. - Nej... Nej, det er godt.
- Er alt vel, mr. Spearman? - Ja, forholdene taget i betragtning.
Dem nævnte mr. Waite også. Jeg bad ham og beder Dem overveje det.
Skal vi stikke halen mellem benene og stikke af?
Red Deres eget liv og hans. Han lytter til Dem.
Charley tænker selv. Han er god og ved, hvad der må gøres.
Jeg betaler Dem for plejen af Button. Hvis det går Charley og mig skidt, -
- vil De måske tage Dem ordentligt af ham. Har De pen og papir?
Ja, naturligvis.
Mr. Waite... Se mig i øjnene
Undskyld.
- Undskyld. - Rolig, Charley.
Det er bare os.
Alt er vel, Charley.
Alt er vel.
Jeg skal nok samle det op.
Han er pokkers anspændt.
- Hun burde ikke snige sig ind sådan. - Hun sneg sig ikke.
- Jeg skræmte hende halvt ihjel. - Du skræmte nu også mig.
Det er sådan, det er, Boss. Og det er ikke kønt.
- Har du fået sundet dig? - Ja...
Det var ikke så slemt, som det så ud.
To whisky, bartender.
Bartender, to whisky.
Kan du se skiltet? Her på egnen er frie kvægdrivere banditter.
Han bad om noget to gange, og han gør det ikke en gang til.
Bill, det er i orden. Det var de to, der reddede min hund.
Jeg kan ikke betjene Dem. Mr. Baxter fyrer mig.
- Ejer Baxter stedet? - Ja.
- Kom med flasken og lad mig. - Det ved du, jeg ikke kan.
Nu vil vi godt have vores drinks.
En mere, tak.
- Regnen ser ud til at løje af. - Ellers kan man fiske på hovedgaden.
I skal hilse på mine sønner. Det er Ray og Cory.
Vi driver et fragtfirma, når vejret ellers samarbejder
Var det sandt, det du sagde på restauranten?
Knægten er døden nær på grund af Baxter. Lægens kone plejer ham.
- Lægens kone? - Mrs. Barlow.
- Sue? - Ja.
Man må håbe, hun bliver en eller andens kone, men lægens er hun ikke.
- Hun er hans søster. - Søster?
Hun er ikke hans kone.
Davs, Mack, Ray og Cory. Whisky, tak.
Ralph driver butikken. Det var der, jeg var, da hunden stak af.
I er vel omrejesende kvægdrivere?
Det var ikke for at fornærme nogen. Jeg har intet imod de omrejsende.
Der var slagsmål i din butik for en uges tid siden.
- Baxters folk overfaldt vores ven. - Jeg overværede det.
Den store gennembankede de tre. Han brækkede den enes arm.
- Han hed vel ikke Butler? - Det var, hvad de sagde.
Det var synd med jeres ven. Har han det godt?
Han er død.
- Synd. Han virkede som en rar fyr. - Det er trist, som det går med byen.
Det kan I gøre noget ved
Hvad? Vi er fragtfolk. Ralph er butiksmand.
Men I er da mænd.
Jeg har ikke opfostret mine drenge for at se dem dø.
I ved det måske ikke, men der er en værre pine for en mand end døden.
Hej!
- Godaften, d"herrer. - Godaften.
I det her vejr bliver dine knogler stivere end mine.
Jeg var på vej ind i saloonen. Jeg leder faktisk efter jer.
- Jeg ville have givet en drink. - Så kom med og gør det nu.
Marshalen har ladet folk vente på jer ved stalden.
En venter i jeres vogn, og en gemmer sig i skuret overfor.
- Er marshalen der? - Nej, han sidder i ophøjet ensomhed.
Oppe i sit varme fængsel, hvor han venter på, at de kommer med jer.
Tak for advarslen.
Jeg har aldrig haft meget til overs for marshalen. Eller for Baxter.
Du er næsten vores eneste ven i byen. Få en drink og hold tand for tunge.
- Hvordan vil du gribe det an? - Jeg arbejder for dig, Boss.
Her arbejder ingen for nogen, Charley.
- Siger navnet Butler dig noget? - Man hører jo navne af og til.
- Er han så hurtig, som det påstås? - Han er morder.
- Kan du genkende ham? - Jeg ved, hvad jeg skal se efter.
Ja. Det ville være ærgerligt at blive skudt, før vi fik mødt ham og Baxter.
Ja. Jeg vil godt sidde tørt, mens marshalens folk sidder i regnen.
- Så er de ikke så friske i morgen. - En lille by er svær at gemme sig i.
- Hvad vil du? - Jeg hørte en ganske god ide.
Nå, så det gjorde du?
Godt.
Han er alene.
- Hænderne i vejret. - Du må være bindegal.
Hold kæft.
I er færdige.
Sagde han ikke, du skulle holde kæft?
- Hvad er det? - Kloroform. Jeg stjal det hos lægen.
Anholder du mig for det, marshal?
Kors...
- Se der. - Han sover.
- Og se så her. - Smid dem.
Den vej.
Kan du lide det?
Skal du have lidt mere? Lidt mere?
Der er ingen undskyldning for at lave det nummer med mig.
Jeg er ikke lokkemad, Charley!
- Jeg hører, hvad du siger. - Husk det.
Du lader mig næppe glemme det.
Du begynder at nyde den rolle, hva"?
- Undskyld, vi vækker Dem. - Det gør De ikke.
- Vi vil bare se til ham. - Gå ind og kig.
Davs. Der gjorde du os bange.
- Vi troede, vi mistede dig. - Jeg tog mig bare en lille lur.
- Det er rart, du er her igen. - De skal have tak, miss Barlow.
- Tak De hellere Gud. - Det vil vi prøve på.
De må være sultne. Button har spist, og jeg skal til at have morgenmad.
To munde mere betyder intet. Jeg skal bare lige have tøj på.
- Og du må prøve at få sovet. - Det gør han.
- Nu gør du, som hun siger. - Ja, Boss.
- Boss? - Ja.
- Mose? - Jeg kommer om et øjeblik.
Vi snakkes ved, Button.
Jeg håber ikke, det gør noget, jeg siger det, men De ser... træt ud.
- Det har været en lang nat. - Sid ned.
- Lad en gammel cowboy ordne det. - Det kan jeg ikke gå med til.
Selvfølgelig kan De det.
Tak.
Jeg vil godt sige undskyld for det der tidligere...
Det skal De ikke. De blev forskrækket.
Det var mere end det.
Jeg prøver at lægge grimme hændelser bag mig, men de er ikke altid i ro.
Jeg har det bedre med at lade tingene ånde lidt frem for at begrave dem.
- Jeg prøver at lære det. - Det er alt, hvad man kan gøre.
Det er dejligt, Button kommer sig. Jeg har aldrig set Boss så urolig.
Lægen er på vej tilbage, så snart stormen har lagt sig.
Med "lægen" mener De Deres bror?
Vi troede, at De og lægen var... mand og kone.
Åh... Troede De det?
Først i aftes gik det op for os, at De ikke var gift, Sue.
Nej, det er jeg ikke... Charley.
Det er godt. Altså, det er godt at vide.
- Man vil jo ikke misforstå tingene. - Nej... Selvfølgelig ikke.
- Tusind tak, frue. - Det var så lidt, mr. Spearman.
Tak, Sue.
Pas på dig selv, Charley.
- Går du bare uden at sige noget? - Der er intet at sige.
Jeg har set jer kigge på hinanden. Det er forkert at gå uden et ord.
Hvad vil du have, jeg skal sige? At vi formentlig ikke klarer den.
Det ville jo være en enorm trøst.
Jeg ved det ikke. Jeg ønsker bare, at jeg havde sagt mere til min kone.
Det kan være sidste gang, hun ser dig, eller du ser hende.
Sig, hvad du kan. Hun fortjener mere end bare at se din ryg forsvinde.
Charley...?
Jeg ved ikke rigtig, hvad jeg skal sige.
- Du behøver da ikke at sige noget. - Jo. Boss har helt ret.
Han har ret i meget. Men det er bare...
Jeg er ikke den, du tror. Jeg har gjort meget, jeg ikke er stolt af.
Jeg har altid håbet på, at en rar og omsorgsfuld mand ville dukke op.
Men årene er gået, og det er jo en lille by.
Så ens håb svinder, til man knap kan huske, hvad de gik ud på.
Jeg har set, hvem du er. Din omsorg for drengen, din respekt for Boss.
Det er måske små ting, men det er nok for en kvinde, der ser.
Mennesker bliver dræbt i dag, Sue. Og det er mig, der slår dem ihjel.
- Forstår du det? - Ja.
Du skal have det her. Det har altid bragt mig held.
Jeg kan ikke tage imod din medaljon.
Du har intet valg, når det er en gave.
- Det ligner dig godt. - Det er min mor som ung.
Hun er smuk.
Du skal vide, at hvis jeg aldrig ser dig mere, -
- så har jeg ment, hvad jeg har sagt, og sat pris på det, du har sagt.
Intet i den her by har overrasket mig bortset fra dig.
Vi ses snart, Charley Waite.
- Glad? - Hvis du er.
Godmorgen, drenge.
Jeg har morgenmad med til jer.
Se at komme væk derfra.
- Hvordan ser det mon ud? - Det er uden betydning.
Hele byen er klar over, at der bliver kamp.
Til Baxter og hans kvægtyve: Vi venter ved stalden.
Tag jeres våben med. Boss Spearman og Charley Waite.
Hvis nogen skal slås ihjel, trænger jeg til noget til min søde tand.
Godmorgen.
- Hvad kan jeg gøre for jer? - Vi skulle have noget... slik.
Slik?
Klart. Slik. Vi har alt, hvad hjertet kan begære.
Holdkæftbolsjer, vingummi, polkagrise, lakrids, -
- karameller, honningbolsjer, slikkepinde, flødechokolade...
Har du noget specielt? Hvad er det dyreste, du har?
Tja... Jo! Nu ved jeg det.
Mørk chokolade. Det kommer helt fra Schweiz i nærheden af Frankrig.
Den kaldes "bittersød". Den smelter på tungen.
- Har du smagt den? - Nej.
Hvorfra ved du så, at den smelter på tungen?
Sandt at sige har vi ikke råd til selv at spise den.
Jeg vil godt have to.
- Vil du ikke vide, hvad de koster? - Nej.
Og tre fine cigarer. Min ven og jeg skal spise schweizisk chokolade -
- og ryge en god cigar.
De her er fra Havanna på Cuba.
- Ellers noget? - Nej tak. Hvad skylder jeg?
Fem dollars.
Charley.
Jeg nyder dem senere, Boss.
- I bør se at komme væk i tide. - Vi passede bare vores eget.
Den smager rigtig godt. Den er pengene værd.
- I kan blive slået ihjel. - Smag engang.
Den har ligget foran dig, og du har aldrig smagt den.
Det er en skam bare at gå rundt uden at smage på noget.
Charley... Vi går.
Percy, vi har en cigar med til dig. Fra Havanna på Cuba
Det siger du ikke? Jeg har hørt om dem, men aldrig smagt en. Takker.
- Hvad siger du så? - Den er bedre, end mine egne osere.
Har I tænkt jer at slås her?
Ude ved vores vogn. Vi må undgå, at uskyldige mennesker bliver ramt.
Vi vil godt kunne komme til vores våben og ammunition.
- Vi prøver at holde os fra laden. - Men tag hellere dine dyr ind.
- Så siger jeg held og lykke. - Tak.
En dejlig dag til at få sat alt på plads.
Nyd den. For her bliver et værre svineri, når det går i gang.
Jeg har kun levet så længe, fordi jeg har måtte slås af og til.
Jeg tvivler ikke på dit mod. Det har du meget af. Det er bare det...
Det er ikke for at være barsk, men forleden da vi lod de fyre slippe...
Beslutningen var min. Jeg kan godt se, det var en fejl.
Det var ikke det, jeg mente. Eller det var det måske...
Det er det, jeg altid har respekteret dig for og værdsat dig for, -
- måden, du behandlede andre på, måden, du har behandlet mig på.
Du har aldrig opsøgt problemer, og du har holdt mig væk fra dem.
Men nu har de fundet os, og skal vi have en chance...
Bare snak, Charley. Jeg hører dig
Jeg er ret sikker på, at de satser på, at de er i overtal.
Især, hvis vi står her. Vi har ingen fordele, men står de også herude, -
- er deres måske heller ikke så store, som de ellers havde været.
De er ikke mordere alle sammen. Nogle få er som Butler og gør det grove.
De andre er hyrede folk. Daglejere og tidligere soldater.
Resten er kvægfolk, der ikke stiller sig op foran os.
Det går hurtigt, når jeg først er i gang, så bliv ved at gå fremad.
Enten bevæger de sig, eller også standser de. Måske stivner de helt.
Uanset hvad, går du imod dem med haglbøssen. Når løbene er tomme, -
- så smid den, grib pistolen og løb ind i bygningen med de andre våben.
- Jeg prøver at gøre det samme. - Du har nærmest planlagt det hele.
Ja... Bortset fra det der med at undgå at blive skudt.
Vi må hellere ryge dem her, mens vi endnu har muligheden.
Jeg overvejer at trække mig tilbage fra kvægbranchen.
Du har altid himlet op om, at Button og jeg skulle forlade den.
Måske har mine ord rørt ved noget i mig selv.
Sælger jeg kvæget, er der måske nok til at åbne en saloon et sted.
Der kan man holde sig kølig om sommeren og tør om vinteren.
Og det kunne være rart med et par dansepiger.
Sådan nogle må jeg have.
"Hvis jeg dør, så sælg min gode hest -
- min gode saddel og mine våben og køb et testel -
- til miss Barlow. Charley Waite. "
"PS: Jeg syntes, det her var fint. "
"Men jeg er ikke sikker. Prinsesse-mønsteret. "
- Årh, for fanden. - Hvad nu?
Du har ventet for længe. Sådan er det at være omrejsende kvægdriver.
Godt er godt, om det så er smeltet eller ej.
- Du er vist bundet til dit arbejde. - Rejs dig op, Poole.
- Han er sgu intet værd. - Få dem på benene! Ædru!
Jeg fornemmer, at vi får en ny marshal i byen.
Godt, det er på tide at få gjort op med de kvægdrivere.
Lad hestene stå. Vi spadserer ned til deres vogn.
Når vi er der, tømmer I jeres våben, eller jeg skyder jer ned egenhændigt.
I tre tager gyderne ved siden af.
Hayley, se at komme væk.
Vi ryger dem færdig senere.
Jeg vil ikke dø uden at kende dit rigtige navn. Mit er ikke Waite.
Jeg hedder Postelwaite. Charles Travis Postelwaite. Og du?
Du hedder da ikke Boss.
- Jeg mener det. Jeg spørger ligeud. - Bluebonnet.
- Bluebonnet? - Det stemmer.
- Intet mellemnavn? - Nej. Du siger det ikke til nogen.
- Du skal sværge på det. - Jeg sværger.
Bare for alle tilfældes skyld.
Han sagde otte. Der er kun fem.
- Du skulle være stukket af. - Jeg flygter ikke for kujoner.
- Jeg ser, marshalen ikke er med. - Du griner ikke, når du er død.
- Var det dig, der skød vores ven? - Ja.
Jeg skød også drengen. Og jeg nød det.
Hayley!
Tilbage!
- Hvor er bagdøren? - Den her vej.
Den er låst.
- Er du ramt? - Jeg har det fint.
Du...
Forsvind!
Hvis du skyder, Baxter, hjælper jeg dig ikke.
Hent din taske og følg med. Af sted.
Se at komme på benene, for helvede!
- I... I skal derud. - Vi er ikke os selv endnu.
- De fik nok ram på dig - Det er længe siden, jeg har prøvet.
Jeg gik i panik, faldt og brækkede foden.
Den fordømte cigar gjorde mig helt forvirret.
- Charley... - I venter her.
- Vent nu, Charley. - Jeg vil ikke være evigt utryg.
- Charley. - Du sagde, vi skulle slå alle ihjel.
- Og det agter jeg at gøre. - Slå ihjel, ikke myrde.
- Er du ikke ordkløver? - Jeg hørte, hvad du sagde.
- Jeg vil ikke forfølge dig. - Næppe, nej.
Jeg vil ikke tillade det. For så er du ikke bedre end Moses morder.
- Det begyndte med drabet på Mose. - Vi søger retfærdighed, ikke hævn.
Ikke i dag.
- Gå til siden! - Hør efter! Du havde intet valg.
Men gør ikke det her til noget meget skidt.
Det er ikke måden, min ven.
Mister... Tak... tak.
Det var ikke for din skyld. Forson dig med dine synder.
Sue! Se at komme herind!
Åh, du godeste...
Væk!
Button!
Vi har drengen, Spearman!
Smid jeres våben og gå ned ad gaden, eller jeg skyder ham.
Du får ti sekunder.
Vi smider ikke vores våben. Han slår Button ihjel alligevel.
Den eneste chance, alle har, er de her våben.
- Tre! - Sue!
Stands! Vil I øjeblikkelig standse!
- Fire! - Sue...
Du er en skændsel, Poole. Det har du altid været.
Det ved jeg, men sådan er det bare.
Fem!
Seks!
- Fik du dig et godt hvil, marshal? - Du får et lige straks.
- Har der ikke været nok myrderi? - Ikke før I er begravede.
- Lad kvinden og drengen gå. - Skal der tages hensyn?
- Så smid dine våben. - Lad hende følge ham hen til lægen.
Han er i fængslet og kommer ikke, før jeres våben ligger i mudderet.
Jeg knuser alle, der holder med dem. Og jeg brænder jeres huse ned -
- og jager jeres koner og børn ud på den kolde prærie.
Så kvinder, tal mændene til fornuft. Ellers bliver børnene faderløse.
Mack Langley, det betyder intet, om du stikker af eller bliver.
Du og dine drenge er allerede døde.
Mack Langley er vores ven!
Jeg kom ikke fra Irland for at se mit land tilpisset af kvægdrivere.
Jeg vil se de våben ned i mudderet.
Ham først. Skytten.
Du er vist ved at miste din hær, marshal.
- Gik den igennem? - Ja.
Er han ramt, Sue?
- Er han ramt? - Nej, men han bløder stærkt igen.
- Pokkers. Kan du standse det? - Jeg prøver.
- Jeg slår dig ihjel, Baxter. - Så kom!
- Dækker du mig? - Lad os vente, så forbløder han.
Jeg venter ikke. Button har brug for en læge.
- Døren er låst. - Ikke efter en gang hagl.
Jeg venter, Spearman!
Jeg kommer efter dig, dit møgdyr.
Okay, Charley?
Klar?
Ja.
- Jeg dør... - Og for hvad? Flere køer?
Du slog en god mand ihjel. Og måske også drengen derude.
Du finder ingen sympati hos mig.
- Du er et nul. - Meget muligt.
Men jeg trækker stadig vejret om et minut.
Så skyd mig.
Nej... Jeg spilder ikke en kugle på at lindre din smerte, dit svin.
Din ven er i saloonen. Han har beordret alle ud.
Han beder om at komme til at tale med din søster.
Han vil godte tale med Dem, hvis det ikke er Dem imod at være i en saloon.
Sue...
- Doktor... - Derind med ham.
Har Baxter slægtninge? Vedkommende skal have besked.
- Det var ikke noget tæt forhold. - Hun er stadigvæk hans datter.
Og slægtninge har det underligt med den slags.
Det var ikke meningen, du skulle gå herind for øjnene af alle.
Jeg vil blæse på, hvad folk tænker. Du behøver ikke at forsvare mig.
Jeg vil i al fald fortælle dig, at jeg rejser om et par dage.
Jeg vil godt have, du bliver. Det tror jeg også andre vil.
Jeg har da tænkt på det, men alle hjørner her vil rumme dårlige minder.
Jeg har holdt igen på min kærlighed i lang tid, Charley.
Jeg ved, at du også føler noget for mig.
Det gør jeg.
Men jeg er ikke bedre end dem, der ville slå os ihjel. Det så du selv.
Du har måske gjort forfærdelige ting, men det i dag var ikke blandt dem.
Så myrderierne får dig ikke til at tøve?
Jeg er ikke bange for dig, Charley.
Den bragte mig held, som du sagde.
Den er din. Behold den.
Jeg kender ikke svarene, men jeg ved, man bliver forvirret over det, -
- man vil og har gjort. Og hvad man synes, man burde.
Alt det, man tror, man er, påvirker en så stærkt, -
- at det ikke lader en se, hvad man kan være.
Jeg har store planer for os, Charley.
Og jeg vil ikke vente evigt, men jeg vil vente.
Og når du er langt væk, skal du tænke over det.
Og... kom så tilbage til mig.
Jeg er forelsket i dig, Sue.
Det har jeg været fra første blik. Det tog mig bare tid at se klart.
Jeg ved, jeg ikke er typen, du havde forventet som ægtemand.
Var jeg din bror, ville jeg ikke vælge mig til dig.
Charley...
- Ved du, hvor gammel jeg er? - Jeg er ligeglad.
- Jeg er ingen ung pige længere. - Du er den smukkeste kvinde.
- Jeg har haft mine skuffelser. - Jeg bliver ikke en af dem.
Jeg har aldrig troet, jeg skulle leve så længe. Når man lever som jeg, -
- har det aldrig rigtig betydet noget.
Men tanken om at ride væk og aldrig skulle se dig igen...
...er nok den værste følelse, jeg nogensinde har haft.
Jeg ved, jeg kan blive dig en god mand.
Jeg ved, jeg ikke har spurgt dig på passende vis, men det gør jeg nu.
Vil du gifte dig med mig, Sue?
Charley... Ja.
Jeg vil giftes med dig.
Må jeg kysse dig?
Du får tusinder af dem, før jeg dør.
Charley! Lægen har nok ombestemt sig med hensyn til dig.
- Noget galt? - Nej, alt er godt.
Men der er nyt om saloonen, når I kommer tilbage.
Pas på dig selv. Farvel, Charley.
- Sue? - Jeg kommer.
- Saloonen? - Jeg vil jo ud af kvægbranchen.
Der er en saloon, hvis ejer er død. Jeg håber på dig som partner.
Det har jeg ikke råd til. Ikke engang halvparten.
Vi lader den kloge af jer om at tænke. Farvel, Sue.
Du kommer vel tilbage?
Så venter jeg på dig, Charles Postelwaite.
Din sladrehank! Man kan da ikke have noget for sig selv.
Rid hellere tilbage. Du må ikke miste hustagene af syne.
Jeg mener det, Sue. Du må af sted.
Hvordan skal det gå, hvis du ikke gør, som jeg siger?
- Som sagt: Du får tusinder af dem. - Det skal jeg nok sørge for.
Lad os få hentet vores køer.